Released on www.Danishbits.org For invite: danishbits.invite@gmail.com
1864 VIRGINIA, KOLME VUOTTA SISÄLLISSODAN SYTTYMISESTÄ
Kas näin.
-Pelottaako sinua? -Ei!
-Pelottaa. -Niin minuakin.
Pystyttekö liikkumaan?
Yritän, jos on jokin paikka, johon mennä.
Koulu on metsän toisella laidalla.
-Neiti Martha Farnsworthin tyttökoulu. -Onko siellä miehiä?
Neljä muuta tyttöä, opettaja ja neiti Farnsworth. Orjat lähtivät.
Jenkki ei ehkä ole tervetullut, mutta kyllä koulu tämän voittaa.
Totta.
Otan kutsun vastaan. Auttaisitko?
Anna minun hengähtää.
Autahan.
Olette paljon painavampi kuin veljeni.
-Missä hän on? -Kaatui Tennesseessä.
Meidän rykmenttimme ei ollut Tennesseessä.
-Mikä nimesi on? -Amelia Dabney.
Minä olen korpraali John McBurney.
Hauska tutustua, korpraali.
-Minne menemmekään? -Neiti Farnsworthin tyttökouluun.
Jossa on vain viisi oppilasta.
Muut lähtivät kotiin, mutta koulu on auki.
Meillä kun ei ole muutakaan paikkaa.
Kotini on Georgiassa. Äidin mielestä oli parempi jäädä Virginiaan,
sillä kenraali Sherman on lähellä Atlantaa.
Pakenitteko te?
Olin New Yorkin jalkaväkirykmentti 66:ssa.
Kimppuumme hyökättiin.
Minä kaaduin, ja ympärilläni paloi.
Haluatteko mennä takaisin? Voin neuvoa.
Ei nyt.
Ehkä sitten, kun jalka ei enää vuoda verta.
FARNSWORTHIN TYTTÖKOULU
Sitten olla-verbi.
Emily-neiti.
Martha-neiti!
Marie, tule!
Apua! Martha-neiti! Martha-neiti!
-Amy! -Apua!
Mitä tapahtui? Oletko kunnossa?
-Mistä hän tuli? -Hän oli yksin metsässä.
-Hän olisi kuollut. -Et saisi mennä niin kauas.
Onko hän kuollut?
Ei vielä.
Siirretään hänet nopeasti kuistille.
Nostetaan. Edwina, tartu olkapäästä.
Tytöt, nostetaan hänet nopeasti kuistille!
Kaikkia tarvitaan. Tarttukaa jalkoihin. Yksi, kaksi... kolme!
-Hän voi olla vaarallinen. -Nosta nyt.
Jalkaväkirykmentti 66 New Yorkista.
Kiitos, että saan olla vankinne.
Jenkit raiskaavat etelävaltioiden naisia.
-Älä puhu pötyä, Jane. -Totta se on.
Jätetään tähän.
Kasvoista ei näe, että hän on jenkki.
Amy, hae sininen riepu ja sido se porttiin.
Partiojoukko näkee, että meillä on elävä jenkki!
Mikset huutanut? Sinun täytyi nähdä heidät.
-Unohdin vahtivuoroni. -Et saa unohtaa.
Unionin miehet tulevat taas ryöstelemään.
No niin...
Marie, huuda, jos näet sotilaitamme.
-Haava pitäisi puhdistaa. -Niin.
Se pitää ommella.
Enkö pyytänyt sitomaan sinistä riepua, Amy?
Hän on vuotanut paljon. Hän kuolisi.
Eikö hyvä kristitty tekisi niin?
Kyllä, olet oikeassa.
Hän ei selviäisi. Odotamme, että hän vähän toipuu.
Viedään hänet sisälle.
Keitä vettä, Emily.
Tarvitsemme liinoja.
Etsikää ja tuokaa ne musiikkihuoneeseen. Onko selvä?
On.
-Edwina-neiti. -Sulkekaa ovi, tytöt.
Tarvitsen sakset. -Kyllä, Martha-neiti.
Tässä.
-Hae lisää liinoja. -Kyllä, Martha-neiti.
Näillä kengittäisi hevosen.
Sain poistettua suurimman osan.
Sitten neula. Tuo minulle lankaa ja neula.
-Siirry! -Lopeta!
-Kuuletteko, mitä he puhuvat? -Ei.
Hae vettä, Edwina.
-Pesen hänet. -Kyllä, Martha-neiti.
-Arvasin. -Kuoleeko hän?
-Tuskin tänään. -Mitä nyt tapahtuu?
Luovutamme hänet tietysti partiojoukolle.
Älkää norkoilko täällä. Onko selvä?
Hän on korpraali John McBurney.
Hän lähtee pian. Meidän ei tarvitse tietää hänen nimeään.
Koulu saa riittää tältä päivältä.
Meillä on paljon korjattavaa.
Menkäähän nyt ompelemaan.
Lähden täältä pian, Amy.
Katso, että pistot tulevat suoraan.
Meillä kaikilla on sama tilanne, Jane.
Sinulla ei ole paikkaa, johon mennä.
Onpas! Isä on kenraali Leen joukoissa.
Sotilaat saattavat minut isän luokse, jos vain pyydän.
-Mutta minne? -Tehkää tasaista.
Äidin mukaan Charlestonin saarto on hirveä.
Minun on kuulemma parempi olla täällä.
-Et olisi saanut tuoda jenkkiä. -Et niin.
Hän päästää muut ryöväämään meidät.
-En usko. -Etkö sinä pelkää sitä pahaa jenkkiä?
En. On rumaa puhua hänestä noin.
Hänellä on nimikin.
Korpraali John McBurney. -John...
-Katsotaanpa. -Teinkö oikein?
Kyllä, mutta pistele tiheämpään.
Miehemme ovat tulossa tänne!
-Voimmeko tervehtiä heitä? -Ette.
-Heillä on vankeja... -Menkää yläkertaan.
-Mitä nyt tapahtuu? -En näe.
Onko uutisia?
Viemme nämä jenkit vankilaan kuolemaan.
Hyvää iltaa, kapteeni. -Iltaa.
Kertookohan Martha-neiti miehestä?
-Oletteko täällä yksin? -Meitä on muutama.
-Kertooko hän? -En osaa sanoa.
Olkaa varovainen.
Jenkkejä on eksynyt joukoista, ja he ovat epätoivoisia.
-Olisiko teillä antaa ammuksia? -Miksi?
Isä jätti aseensa. Minulla olisi turvallisempi olo.
Katsotaanpa, montako voin antaa.
Olkaa hyvä.
Mies antoi hänelle jotain.
He lähtevät!
Hän ei kertonut.
-Mitä teet täällä? -Nähdään taas.
-Juttelimme vain. -Anna hänen levätä.
Hän ei ole lintu, jota voit hoivata.
Rukoilemme menehtyneiden puolesta.
Rukoilemme, että olemme yön turvassa.
-Aamen. -Aamen.
Haluaisiko joku pyytää jotain erityistä?
Rukoilen, että Jumala parantaa sotilaan.
Rukoilemme, että hän tervehtyy ja lähtee.
-Jääköhän hän eloon? -En tiedä.
Toivottavasti hän ei nappaa meitä yöllä.
-Lopeta. -Menkää hiljaa omiin huoneisiinne.
Hyvää huomenta. Onhan nyt aamu?
Kello on noin kuusi.
Päättelin sen kiurujen laulusta.
-Pidättekö linnuista? -Kovasti.
Pidän villistä ja vapaasta luonnosta.
Ne taitavat olla punarintoja. Voin näyttää keräämiäni pesiä.
Se olisi oikein mukavaa.
-Menen nyt. Martha-neiti korjaa siteenne. -Hyvä on. Kiitos.
Pidän herneistä!
Sinusta on tullut aika hyvä.
-Saisinko herneen? -Saat.
-Se putosi! -Saisinko toisen?
-Hyvää huomenta. -Hyvää huomenta.
-Miten jenkki voi? -Hyvin, paljon paremmin.
-Kauanko hän viipyy meillä? -Kunnes hän voi paljon paremmin.
Miten voin soittaa viulua vaarallisen vihollisen vieressä?
Älä!
-Hyvää huomenta, tytöt. -Hyvää huomenta!
Löysitkö sieniä, kun keräsit sotilaita?
Löysin, mutten tiedä, voiko niitä syödä.
Katsokaamme niitä myöhemmin.
Sotilaalla näyttää olevan teihin vaikutus.
Kotityöt ja opinnot odottavat.
-Eikö meillä ole musiikkia? -Ei. Mene kirjastoon.
-Hyvää huomenta, korpraali. -Huomenta.
-Taidan olla häiriöksi. -Niin olette.
Ette turhia kaunistele. Puhutte suoraan. Pidän siitä.
Niinkö? Luuletteko, että välitän siitä?
Ette varmasti. En odota teiltä kehuja.
-Mitä sitten odotatte? -En mitään.
Olen jo saanut paljon. Kiitos siitä.
-Ettekö pelkää, että ilmoitan teistä? -En.
Saatattehan te sen tehdä,
mutta minulle voisi käydä hullumminkin.
Kyllä vankila sentään kuoleman voittaa.
Olisin kuollut ilman apuanne.
Ette välttämättä.
-Särkeekö jalkaa? -Jonkin verran.
-Tunnottomuus olisi vakavampaa. -Niin.
-Meillä on brandya. -Se maistuisi.
Sen tarkoitus on helpottaa oloanne.
-Kyllä. -Te ette ole täällä vieraana.
Ette ole tervetullut. Emme viihdytä teitä.
En odotakaan sitä.
Minua on tosin helppo viihdyttää.
-Mitä nyt? -Voinko jotenkin auttaa?
Et voi.
Sinulla riittää opiskeltavaa ja töitä.
-Halusin vain auttaa. -Se ei ole tarpeen.
Sano muillekin, ettei tänne ole asiaa.
Kyllä.
Voitte luottaa minuun.
-En tunne teitä. -Jos tuntisitte... te luottaisitte.
Emme ehdi tutustumaan.
Kuulkaa...
Niin, korpraali?
Voisinko saada saippuaa ja partaveitsen?
Katson, mitä löydän.
Kiitos!
Ei rakkautta voi paljastaa
Herttaisille
Ole huolellinen E-kirjainten kanssa.
Oikein hyvä, Jane-neiti.
-Olemmeko kohta valmiita? -Kohta.
Tämä on viimeinen rivi.
Alicia!
Halusin antaa tämän eilen ennen mahdollista kuolemaanne.
Mutta ette olisi voinut lukea tajuttomana.
Hyvin päätelty.
-Oletteko katolilainen? -Minut on kastettu.
-Tässä on teille rukouskirja. -Kiitos.
Ajattelin, että haluatte ehkä ripittäytyä.
En usko, että aikani on ihan vielä tullut.
Olenpa epäkohtelias. John Patrick McBurney.
-Hauska tutustua. -Kuten myös, neiti.
Miksi olet ottanut helmikorvakoruni?
Älkäähän nyt. Kaikki ovat kaunistautuneet.
-Eivät minun koruillani. -Annan ne takaisin.
Näytätte tänään niin kauniilta.
-Tekin olette pukeutunut nätisti. -En ole.
Näin tuon rintaneulan viimeksi jouluna.
Mene töihin siitä.
Älkää menkö. Oliko teillä minulle asiaa?
Kiitos.
Ihan kuin olisitte kaivanut kuoppaa.
Niin kaivoinkin.
Taistelussa, kun kuulat sinkoilivat.
Ensimmäinen ajatus oli hautautua maahan.
-Kun se ei onnistunut, pakenitte. -Niin tosiaan tein.
Se ei ollut kovin rohkea teko.
Ehkä ei, mutta se oli järkevää.
Koska jäitte henkiin?
Ja tapasin teidät.
Te ette tunne minua.
Tiedän nimenne, neiti Edwina Morrow.
Mitä muuta teille on kerrottu minusta?
Ei muuta kuin nimenne. Se on kaunis nimi.
-Toivottavasti tytöt eivät juorunneet. -Miksi te sitä murehtisitte?
En vain halua, että saatte väärän kuvan.
Mietitte siis, mitä mieltä olen teistä.
Olette muukalainen. Ette muuta.
En halua, että ymmärrätte väärin.
No, kertokaa sitten vähän itsestänne.
Mistä olette kotoisin, neiti Edwina Morrow?
Isän koti on Richmondissa.
Lähdin Savannahista aika pienenä.
Muutimme isän hankkeiden perässä.
Odotatteko rakkaanne paluuta sodasta?
Minulla ei ole ketään armeijassa.
Miten sitten päädyitte tänne?
Miksi olette kiinnostunut minusta?
Olemme molemmat väärässä paikassa.
Olette takuulla itsenäinen nainen. Muut tytöt eivät pääse lähellenne.
Niin, ja ulkonäkönne...
-Sillä ei ole merkitystä. -On muille.
Älkää nyt pahastuko.
En ole ikinä nähnyt noin herkkää kauneutta.
Kertokaa yksi asia, neiti Morrow.
Ei hätää. Jos voisitte saada mitä vain,
mitä toivoisitte eniten maailmassa?
Ihan mitä vain?
Mitä vain.
Että minut viedään kauaksi täältä.
-Näkemiin, korpraali McBurney. -John.
"Tulkaa luokseni, te työn uuvuttamat niin annan teille levon."
"Ottakaa ikeeni harteillenne ja oppikaa. Olen nöyrä sydämeltäni."
"Sielunne saa levon. Ikeeni on hyvä..."
Etkö voi odottaa?
Hyvä on.
"Ikeeni on hyvä kantaa ja kuormani kevyt."
Hyvää yötä, korpraali.
Jumala siunatkoon joukkojamme, jotta miehemme palaisivat ehjinä.
Niin.
Yksi, kaksi, kolme, neljä viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan...
Oletko valmis? -Olen.
Älä viitsi!
Kas tässä, Henry.
Ei sitten.
Tule tänne.
Korpraali antoi yhden napeistaan.
Amy-neiti.
Siunaa meitä ja auliita lahjojasi -
Jeesuksen Kristuksen, Herramme nimeen. Aamen.
Aamen.
Voisimme yhdessä mietiskellä korpraalin odottamatonta vierailua...
...joka päättyy, kun jalka tervehtyy.
Voimme oppia hänen kauttaan myötätuntoisemmiksi.
Mitä mieltä te olette?
Alicia-neiti, mitä voimme oppia tästä?
Elämässä on muutakin kuin oppitunteja.
Ikäisellesi tytölle ne riittävät.
Jos opimme nuorena, voimme saada rauhallisen ja onnellisen elämän -
suojassa kaiken maailman houkutuksilta.
Vastenmielisen vihollisen läsnäolo muistuttaa meitä jatkuvasti sodasta -
ja uhrauksien ja rukouksien tarpeesta.
Minusta tuulahdus ulkomaailmasta on tervetullut meille kaikille.
Hän on palkkasoturi. Ei siis välttämättä vihollinen.
Mikä?
-Hän sotii vain palkan eteen. -Emme tiedä sitä.
Hän vaikuttaa tuntevan luontoa. Odotan oppivani vieraasta luonnosta.
Hän vaikuttaa herkältä ihmiseltä.
Niinkö?
Minusta hän on ymmärtäväinen.
Vai niin, kerro meille toki lisää.
Hyvinä kristittyinä me rukoilemme korpraalin kanssa ruoan jälkeen.
Kyllä, Martha-neiti.
Mennäänkö sitten?
-Rukoilisitteko kanssamme? -Kyllä.
Ensin musiikkia, jos se ei häiritse teitä.
Ei ollenkaan. Kuuntelen mielelläni.
Jane-neiti.
Soitat kauniisti.
-Eikö totta? -Kyllä vain.
-Jenkkejä? -Ehkä omia miehiämme.
Odota tyttöjen kanssa, Edwina.
Koputan kolmesti, jos siellä on vihollinen.
-Odotamme metsässä. -Entä korpraali?
Hänen on jäätävä tänne.
Hys nyt.
Voinko auttaa, hyvät herrat?
Ovatko he miehiämme?
-Mitä me teemme? -Ei hätää, tytöt.
Tuohon suuntaan.
Keitä he ovat?
Tulivatko he korpraalin takia?
Ehkä.
-Paljastetaan hänet. -Tulevatko he?
Ei hätää. Kaksi omaa miestämme.
He syövät keittiössä.
-Miksi he tulivat? -Tarjoamaan apua.
Joukot ovat lähdössä.
En ole vielä kertonut korpraalista.
Ehkä pyydän heitä viemään hänet.
Hän ei voi ratsastaa.
Voin pyytää, että he palaavat myöhemmin.
Mutta siihen voisi mennä jopa kuukausia.
He haluaisivat varmasti viedä hänet heti.
He voivat ampua häntä ja jättää kuolemaan.
Voin antaa korpraalin toipua täällä.
Lähetämme hänet sitten yksin matkaan.
Muistakaamme armeliaisuus.
Puhutte niin kuin hän ei olisi täällä.
-Onko hän edes vihollinen? -Pyydän, Martha-neiti!
Annan korpraali McBurneyn jäädä kunnes jalka on terve.
Jos joku vastustaa sitä, kerron heti sotilaille, ja he päättävät.
Vastustaako kukaan? Jane-neiti?
Sitten hän jää.
Päätös on tehty. Nyt nukkumaan.
Menkäähän nyt, tytöt.
-Voimmeko tervehtiä sotilaita? -Ette. Ei anneta heille turhia houkutuksia.
Mikä ilta.
Kun he näkivät minut, he sanoivat, ettei mikään ole niin pelottavaa -
kuin säikähtänyt nainen, jolla on ase.
Joisitteko kohta brandya kanssani?
Kovin mielelläni.
-Kauankohan hän viipyy? -Martha-neiti alkaa lämmetä hänelle.
-Mies taitaa viihtyä täällä. -Mistä tiedät?
Olen jutellut hänen kanssaan kahden.
-Luuletko, että teillä on erityinen suhde? -Olet vain kateellinen.
Teillä on varmasti rankkaa.
Myönnettäköön, että vaikeaa on ollut.
Ihailen sisuanne. Joudutte olemaan vahva tyttöjen takia.
He ovat onnekkaita, kun heillä on teidät.
Autan vain selviytymään näistä ajoista.
He eivät käsitä, mikä heitä odottaa.
Eivät he voisikaan käsittää.
Olen toisinaan niin väsynyt.
Rukoilen, että loppu on lähellä. En ymmärrä tätä kärsimyksen määrää.
Ei sitä voikaan ymmärtää.
Oliko teillä joku ennen sotaa?
Oli.
Otan osaa.
-Kaikki ovat menettäneet. -Olin pelkuri.
Taistelua ei voi käsittää kokematta sitä.
Varmasti järkyttävää.
Olin juuri tullut laivalla Dublinista.
Minulla ei ollut mitään.
Korvasin toisen miehen 300 dollarilla.
Vai niin. Jokainen hairahtuu joskus.
Huolehdimme siitä, että pääsette kotiin.
Kiitos seurasta, korpraali.
Minun on vaadittava teitä nyt lepäämään.
Hyvää yötä. Mukavaa iltaa.
Mukavaa iltaa, korpraali.
Noin!
-Martha-neiti! Tulkaa katsomaan! -Mitä nyt?
Varovaisesti. Ei liikaa painoa jalalle.
En kiirehtisi, mutta jos otatte riskin...
Älkää. Horjumatta nyt.
-Voisitko auttaa minut ulos? -Totta kai.
-Hyvää päivää. -Neidit.
-On sinun vuorosi mennä kasvimaalle. -Näettehän, että autan korpraalia.
-Voimme jatkaa tästä. -Riittää jo.
Minä päätän töistä. Menkäähän nyt.
Niin kuin silloin ensitapaamisellamme.
Ruusut pitää leikata. Pensaat ovat kamalassa kunnossa.
-Kukat kaipaavat hoitoa. Aloitan huomenna. -Ette missään nimessä.
-Onko teillä kokemusta puutarhanhoidosta? -Jonkin verran.
Jos olette tosiaan niin taitava,
-voitte autella myöhemmin toipilasaikananne. -Mielihyvin.
Tule. Työt odottavat.
-Tässä vettä, jos tahdotte. -Kiitos, tyttöseni.
Martha-neiti komensi minut tunneille mutta sanoin, että tarvitsette minua.
Saat varmistaa, etten tallo linnunpesiä.
Ja pitää minulle seuraa.
Älä kerro muille,
mutta sinä olet paras ystäväni täällä.
-Olenko? -Tietysti.
Ilman sinua istuisin yhä sen puun alla.
Kiitos, neitiseni.
Et kai vain puhu meistä pahaa?
Miksi puhuisin?
Korpraali.
Miltä jalkanne tuntuu?
-Ajoittaisia vihlaisuja. -Kuuluvat asiaan.
Minähän kielsin teitä vielä kävelemästä.
Mutta arvostan sitä, että olette toimelias.
-Saanko vilkaista? -Saatte.
No...
Tikit ovat pitäneet hyvin.
Haava paranee oikein hyvin.
Milloin olen täysin toipunut?
Voisi sanoa, että olette jo toipunut.
Armeija komentaisi teidät takaisin sotaan.
-Haluatteko, että lähden? -En sanonut niin.
Ette te olisi niin suorasukainen.
Olen juuri niin suorasukainen kuin pitää.
Voitte lähteä ehkä vielä tällä viikolla.
-Muutaman päivän sisällä. -Niin.
-Minne menisin? -Se on täysin teidän oma asianne.
Miehiänne marssii kohti Richmondia.
Puutarhaanne pitäisi hoitaa.
-Tänne tarvitaan oma puutarhuri. -Kenties.
Mutta nyt on tultava toimeen ilman.
Sääli, etten voinut jäädä avuttomaksi.
-Milloin? -En tiedä.
Martha-neiti pyysi häntä lähtemään.
Tehdään korpraalin olosta niin hyvä, ettei hän edes harkitse lähtöä.
Ehdotetaan, että hän syö kanssamme.
Hänellä on takuulla yksinäistä huoneessaan.
Esitellään etelän vieraanvaraisuutta.
Neiti Edwina Morrow.
Olen kaivannut läheisyyttänne.
-Oletteko? -Olen.
Ette tiedäkään, miten suloinen olette.
Neiti Farnsworth kehotti minua lähtemään.
-En halua, että lähdette. -En halua lähteä.
Minä rakastan sinua, Edwina.
Älä sano niin, ellet tarkoita sitä.
Tarkoitan minä.
Tiesin heti, mitä tunnen sinua kohtaan.
En sanonut mitään, jottet kaihtaisi minua.
Kerron nyt, koska aikaa on vähän.
Tiedän, etten ole tarpeeksi hyvä sinulle.
-Se ei ole totta. -On se.
Sinä et vain usko tarpeeksi itseesi.
Olen kyllästynyt sotaan.
Haluan nähdä länttä.
Jos pääset Richmondiin, isäni voi auttaa.
Tule minun kanssani.
Korpraali!
Martha-neiti kutsuu teidät syömään.
Martha-neiti kutsuu korpraalin syömään.
-Saitko? -Melkein.
Liikaa kermavaahtoa, Alicia-neiti.
Älkää kikatelko. Käyttäytykää.
-Oikein pukeva mekko, Edwina-neiti. -Kiitos.
Meidän muiden pitää peittää hartiamme.
Puku ei välttämättä sovi tyttökouluun,
mutta hän on tottunut kaupunkilaismenoon.
Ehdotan, että vaihdamme puheenaihetta.
Ja että Edwina-neiti peittää hartiansa.
Näin asiasta ei tarvitse enää keskustella.
En ole syönyt aikoihin näin hyvin. Kiitos.
Alicia-neiti leipoi piirakan.
-Pidättehän omenapiirakasta? -Kovasti.
-Lempipiirakkani. -Leivoitko ohjeellani?
Kyllä.
-Minä poimin omenat. -Herkullisia.
Omenapiirakka on minunkin suosikkini.
Puutarhaan on onneksi riittänyt vettä.
Kuunnellaanko musiikkia?
Kaunis kappale, Jane.
Eikö olekin? Minusta se on romanttinen.
Varsin.
Saanko houkuteltua neidin tanssimaan?
Pyörähdä!
Odota.
En olekaan vielä ehtinyt kertoa,
-miten ihastuttavalta näytät. -Kiitos.
Voinko tulla luoksesi tänä iltana?
Maistuisiko digestiivi, korpraali?
Kyllä.
-Kuinka ihana ilta. -Eikö vain?
-Musiikki on kaunista. -Niin on.
Isälläni oli aikamoinen viinikellari. Tänne tultiin juhlimaan ympäri maata.
Varmasti suurenmoista.
Niin oli. Piha täyttyi vaunuista.
Upeita pukuja, hienoja illallisia, tanssiaisia...
Malja teille, Martha-neiti. Olette urhein tuntemani nainen.
Ei.
Urheus on vain sitä, että tekee, mitä kulloinkin täytyy.
Uskotteko te, että sota loppuu pian?
Hyvin pian.
Nopeammin kuin täällä halutaan myöntää.
Tiedän.
Täällä tarvitaan miehen kättä.
Oikein hyvä, Jane-neiti.
Tytöt, keräännytään rukoilemaan.
Herra, pyydämme, että suojelet kouluamme -
ja armeijamme urheita sotilaita.
Ja että saamme hoitaa korpraalia.
Niin, Amy-neiti.
Olemme oppineet jotain hyvin tärkeää.
Vihollinen on erilainen kuin odotimme.
Kumartukaamme pohdiskelemaan.
Hyvää yötä, Edwina-neiti.
-Hyvää yötä, korpraali. -Hyvää yötä.
Lopeta!
Hiljaa, tytöt!
-Teidän pitää levätä. -Niin.
Hyvää yötä. Kiitos vieraanvaraisuudestanne.
Menehän nukkumaan.
John!
Edwina!
Rakas, odota.
Edwina... Kuule... Älä.
-Ei... -Suloinen Edwina.
Ei, ei, ei!
Ei!
Tuokaa köyttä.
Verenvuoto pitää tyrehdyttää. Pian!
Mitä kävi?
Olin niin järkyttynyt, etten ollut päästä huoneesta.
Hän vain syöksyi sisään. Edwina alkoi kamppailla hänen kanssaan.
Siirretään hänet pöydälle. Pian nyt.
-En tehnyt mitään. -Auttakaa minua.
Hiljaa!
-Mitä nyt? -Hiljaa. Menkää huoneisiinne.
Menkää nyt heti huoneisiinne.
Se pitää poistaa.
-Mitä? -En pysty korjaamaan jalkaa.
Hän vuotaa verta. Jalka menee kuolioon.
-Haluatko, että hän kuolee? -En!
Katso minuun! Tarvitsen liinoja ja kloroformia.
Hae saha savustamosta. Pidä kiirettä.
Pian nyt! Hän vuotaa kuiviin.
Edwina! Tuo anatomiankirja.
"...sieluni odottaa Herraa hartaammin kuin vartijat aamua."
Hyvä luoja! Mitä te olette tehneet minulle?
-Luoja! -Olen odottanut monta päivää.
-Olen hirveän pahoillani. -Olisit estänyt!
-Mikset estänyt? -En voinut...
Siinähän se teurastaja on!
Pelastimme henkenne. Vaihtoehtoja ei ollut.
-Oliko tämä rangaistus väärästä huoneesta? -Se oli vahinko.
Olet häntä pahempi! Suunnittelitteko tämän yhdessä?
Nyt olen armoillanne.
-Älä... -Mene pois!
-Antakaa jotain kipuun! -Tuomme pullon.
Tämä onkin hullujen naisten talo.
Mitä me oikein teemme?
Unionin joukot lähestyvät.
Hän kertoisi puutarhastamme ja lehmästä.
-Hän johdattaisi heidät tänne. -Juuri niin.
Senkin kostonhimoiset ämmät!
Kuinka voit?
Yritin hälventää Martha-neidin epäilyjä.
Olin kamalan huolissani sinusta.
-Saat pian voimasi takaisin. -Hiljaa.
Voinko tuoda jotain?
-Tuo avain. -Hän huomaisi.
-Joutuisin vaikeuksiin. -Hae se nyt vain.
Hänen laatikossaan saattaa olla toinen.
Tuo avain.
Hyvä on.
Minä tuon.
Kuka siellä?
Jane.
Jane, voisitko avata oven?
Ole kiltti.
Minne olet menossa?
Puutarhaan vain.
Voisitko soittaa minulle?
Soittaisitko sellaisen nätin kappaleen?
-Yhtä nätin kuin sinä. -Älkää.
En ole paha ihminen.
Voisitko puhua minusta kauniisti muille?
Ehkä tilanne voi vielä palata ennalleen.
-Pyydä, että hän antaa minun jäädä. -Hän on antanutkin.
Että hän toivottaa minut tervetulleeksi.
Ja että hän ja te muut puhutte minulle.
Voisitko pyytää?
-Kyllä. -Kiitos, Jane.
Kunpa hän lähtisi.
Unionin joukot ohittavat meidät kohta, kun ne perääntyvät.
-Minua pelottaa. -Tiedän.
-Hän uhkasi tappaa minut. -Ole hiljaa.
-Olkaamme vahvoja. -Hän ei tehnyt pahaa.
-Mutta aikoi tehdä. -Emme voi tietää...
Älä väitä vastaan.
-Hän ei tarkoittanut pahaa. -Emme voi olla varmoja.
Mitä te ihanat etelän tytöt opitte tänään? Kastraatiota?
-Voisitteko lähteä? -Ottakaa tavaranne ja lähtekää.
Ai saanko lähteä? Ilman jalkaa.
Lähden, kun minua itseäni huvittaa.
Asiat muuttuvat täällä. Kerron, miten!
Tiedättekö, miksi Edwina työnsi minut?
Ja miksi Martha-neiti vei jalkani?
Koska en mennyt hänen tai Edwinan luokse.
-He eivät pitäneet siitä. -Riittää!
Minä sanon, kun riittää!
Älkää huutako. Henry pelkää.
Ei! Amy! Ei...
-Amy... -Pysykää kaukana minusta!
Ei mitään hätää.
Ei hätää. Ei hätää...
-Mitä me teemme? -Kaikki järjestyy.
Hae sininen riepu ja mene portille.
Ole keräävinäsi saksanpähkinöitä. Sido riepu porttiin ja palaa tänne.
-Onnistuuko? -Kyllä.
Hyvä. Pidä kiirettä.
Mitä oikein puuhaat?
Pysykää sisällä.
Apua!
-Päästäkää minut! -Mitä hän sanoi?
-Irti minusta! -Miksi annatte merkkejä?
-Martha-neiti! -Amy!
Miten saatoitte lähettää pikkutytön?
Korpraali McBurney, älkää.
Ei hätää.
Tulkaa kanssamme sisälle.
Kellarissa on vielä yksi pullo bourbonia.
Mennään sitten.
Menkää tuonne ja käykää istumaan.
Istukaa!
Amy, emmekö olekaan ystäviä?
En halunnut pahaa kenellekään teistä.
Katsokaa, mitä te olette tehneet minulle.
Olisin mieluummin vainaa kuin jalaton mies.
Teillä olisi ollut tilaisuus tappaa minut.
Katseenne on täynnä inhoa ja sääliä.
En enää ole mies!
Luotin teihin, ja te turmelitte minut!
Pirullisuutenne saa riittää. Panoksia on kuusi.
Se, joka yrittää jotain, saa niistä yhden.
Onko selvä?
Seuraavaksi ammun yhden teistä.
Edwina, älä... Mitä sinä teet?
Mitä sinä haluat?
Miten saatoitte päästää hänet yksin?
-Anna minun ajatella. -Oli virhe tuoda hänet tänne, Amy.
Hän teki sen hyväsydämisyyttään.
Hänestä on päästävä eroon. Emme ole turvassa, kun hän on täällä.
Emmekö voi jättää häntä metsään?
Se olisi liian vaarallista.
-Hirtetään hänet. -Emme ole raakalaisia.
-Tämä ei voi jatkua. -Siksi yritän miettiä.
-Sanon, että hänen pitää karttaa teitä. -Ei.
-Hän ei kuuntele sinua. -Yritän auttaa.
-Haetteko apua? -En voi jättää teitä tänne.
Hän piti sienistä.
Korpraali piti tarjoamistamme sienistä.
Mitä jos Amy keräisi sieniä -
vain korpraalia varten?
Tekisitkö sen, Amy?
Löytäisitkö sellaisia sieniä?
Sinun on mentävä hyvin hiljaa.
Sinun on livahdettava nopeasti ulos.
Ymmärrätkö? Hän ei saa nähdä sinua.
Teemme niin. Laitamme illallista.
Kutsumme hänet jäähyväisille.
Valmistamme savupossua ja sämpylöitä.
Paistamme sienet voissa ja viinissä.
Anna kun minä.
-Kiitos. -Ole hyvä.
-Iltaa. -Hyvää iltaa.
Korpraali McBurney, emme kanna kaunaa.
Juhlistamme aterialla tulevaa matkaanne.
Kiitos, että annatte purkaukseni anteeksi.
-Unohtakaa se. -Kiitos tästä.
En ole varmaan ikinä syönyt näin hienosti.
-Niin. -Odottakaa.
Lausutaan ruokarukous.
Herra, siunaa ruokamme ja anna meidän olla kiitollisia armostasi.
-Aamen. -Aamen.
Kaataisitko minulle viiniä, Marie?
Kiitos.
-Kiitos. -Ole hyvä.
-Amy keräsi tänään sieniä. Otatteko? -Otan. Pidän niistä.
Kiitos.
Neiti Morrow?
Ettehän te pidä sienistä.
-Totta, en oikein pidä niistä. -Selvä.
Kiitos.
Jessus...
Keräsitkö sienet ihan itse, Amy?
Herkullisia.
En viivy enää pitkään.
Mutta nyt kun olen täällä, yritän korvata -
kaiken sen ikävän, mitä tapahtui.
Alicia-neiti, miten kirjontatyösi edistyy?
Se edistyy ihan hyvin.
Ruusut näyttävät suurenmoisilta.
Noisetteruusu on yksi lempilajikkeistani.
John?
-En saa henkeä. -John!
Mikä sinulla on?
Mikä... Mikä sinulla on?
Amy-neiti.
Pistot suoraan niin kuin näytin.
Edwina.
Edwina!
Kyllä, Martha-neiti.
Ei niin tiukkaa, Amy-neiti.
Laskekaa hänet tähän.
suomennos: kaisa cullen bti studios